Vršovický Hlasatel – červenec 2011
![](http://www.husuvsbor.cz/wp-content/uploads/logo-Husův-sbor2.jpg)
786krát staženo
Iz 55, 10-13
Ř 8, 1-11
ev. Mt 13, 1-9. 18-23
Podobenství o rozsévači je podstatně známějším textem, nežli apoštolské slovo Pavlovo z listu Římanů, 8. kapitoly o Duchu Kristově, učiním proto výjimku z tradičního úzu, podle kterého se za základ kazatelské promluvy zpravidla vybírají texty evangelní a podívám se společně s vámi detailněji právě na úryvek z epištoly, který jsme slyšeli jako druhé biblické čtení při dnešní bohoslužbě. (Celý příspěvek…)
Iz 40, 12-17.27-31
2K 13, 11-13
ev. Mt 28, 16-20
Když byl sestavován křesťanský kalendář a jednotlivé dny v něm byly zasvěcovány buď významným svědeckým postavám víry anebo novozákonním událostem, které měly být věřícímu lidu připomínkou a posilou jejich víry, nemohli jeho tvůrci samozřejmě opomenout toho, který sám je Tvůrcem a Dárcem času – totiž Boha Nejvyššího. (Celý příspěvek…)
Po předchozích dílech z cyklu komponovaných večerů o pražské architektuře se Zdeněkem Lukešem (Praha secesní, Praha I. republiky a Praha reálného socialismu) přichází tentokrát renomovaný znalec pražské architektury s přednáškou o podobě moderních pražských sakrálních staveb. Posluchači budou seznámeni se stěžejními díly Josefa Gočára, Josipa Plečnika, Pavla Janáka a dalších, kteří se pojetím svých církevních budov nesmazatelně vepsali do tváře pražské architektury. Na území Prahy 10 jsou přitom dvě významné doklady této architektonické tvorby: Janákův Husův sbor na Vinohradech a Gočárův Kostel sv. Václava ve Vršovicích.
Sk 17, 22-31
1Pt 3, 13-22
ev. Jn 14, 15-21
Každý z přečtených biblických textů je výkladově mimořádně hutný. Pokusil jsem se mezi nimi najít spojitost a je na vás, abyste posoudili, zdali se mi to podařilo. Prvním je řeč apoštola Pavla na athénském Areopágu – jakémsi starověkém Hyde Parku, kde každý mohl vystoupit se svým projevem. Apoštol toto místo používá jako základnu svého zvěstování uprostřed pohanského města. Jako dobrý znalec řeckého způsobu myšlení i řecké filosofie používá termíny a mluvu, které alespoň ve svém výrazivu musely znít athéňanům jako důvěrně známé. (Celý příspěvek…)
Sk 2, 42-47
1Pt 2, 18-25
ev. Jn 10, 1-10
Za duchovní pastýře bývají zpravidla v křesťanské terminologii označováni kněží. Reformace termínem pastor – pastýř nahradila do té doby tradičně užívané kněz – sacerdos. Reformace zpravidla nenahlíží na kněze jako na správce svátostí, ani jako na obětníka stojícího v čele obětního společenství, nýbrž jako na toho, který je pověřen předsedat duchovní správě, je vůči svým ovečkám v postavení pastýře. (Celý příspěvek…)
Sk 2, 14a. 36-41
1Pt 1, 17-23
ev. Lk 24, 13-35
Příběh učedníků jdoucích do Emauz je dalším z řady svědectví o Ježíšově vzkříšení. Časově je situován stále do téhož dne, ve kterém byl Ježíš vzkříšen – jedná se tedy o první den po sobotě. Je zde dále rozvíjen motiv prázdného hrobu, o kterém učedníci jdoucí do Emauz rozmlouvají s neznámým mužem, přičemž vlastními smysly nepoznávají, že hovoří se Vzkříšeným Kristem. (Celý příspěvek…)
Ex 12, 1-4. 11-14
1K 11, 23-26
ev. Lk 22, 14-20
krátce po mé svatbě, na samotném začátku manželství, tedy v dobách, kdy jsme s mojí ženou ještě měli možnost vydávat se společně i na delší cesty, nežli jenom do bezprostředního okolí svého bydliště a tam, kam trpělivost našich dětí a naše vystačí při společné – často hektické cestě dopravními prostředky, jsme jako první z cest podnikli do Turecka, kde de facto až na místě jsme shledali, jak je místně tato země spojena s celou řadou biblických a prvokřesťanských událostí. (Celý příspěvek…)